Kommendörens loggbok, stjärndatum 45959,1.
Vi har fått ett viktigt uppdrag i sektor 00 1.
Vi har fått veta att man har upptäckt att utomjordingar-
-befunnit sig på Jorden för 500 år sen.
Det var ett arbetslag som upptäckte några märkliga föremål.
Och man vet säkert att de kommer från slutet av 1800-talet?
Det bifokala visuella hjälpmedlet är typiskt för denna era.
Vapnet är en 45-kalibrig pistol, uppfunnen av Colt, år 1873.
Titta inuti klockan.
-Var kommer utomjordingarna in? -Man hade problem med regulatorn.
Någonting här störde faskonditioneringen.
Det visade sig vara själva grottan.
Stenytan har förändrats av trioliska vågor.
Sånt fanns inte på Jorden på 1800-talet, och inte nu heller.
En biprodukt av en energikälla som få raser använder.
Strålningen är farlig.
Ingen har varit i denna grotta på flera hundra år.
Ett 500-årigt mysterium.
Experter på Jorden kan lösa det här. Varför har ni bett Enterprise komma?
Vi hittade något annat också.
Vi har lämnat det som vi hittade det.
Rymden - den sista utposten.
Detta är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess uppdrag är att utforska främmande nya världar.
Att söka efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit där ingen tidigare varit.
Kommendörens loggbok, stjärndatum 45960,2.
Grottfynden har transporterats till oss för analys.
Jag önskar jag var lika lugn inför deras betydelse som min officer.
Intressant.
Bitaniet i nervvägarna har upplösts till 12 %. Då torde legeringen...
Data, hur kan du analysera upplösningen utan att...
Känna något? Jag försöker göra en objektiv bedömning.
Är det ditt? Kan det vara Lore?
Nej, min brors positroniska hjärna har en förstärkare av typ L.
Min är typ R.
-Hur länge har det legat i grottan? -Det tycks ha funnits där i 500 år.
-Det stämmer med de andra föremålen. -Ditt huvud är inget föremål.
Inte i jämförelse. Men jag kommer visst att dö i slutet av 1800-talet.
-lnte om vi får bestämma. -Det går inte att hindra.
Jag kommer att förflyttas till 1800-talets Jorden. Där dör jag.
Det har redan inträffat.
Jag vet inte vilka utomjordingarna var, men en del har jag kommit på.
Den triolitbestrålade ytan visar att deras cellmembran är mikrocentrala.
Trioliska vågor skadar dem inte. De kan nog byta skepnad också.
Såg de ut som människor på Jorden?
De liknar inget annat vi stött på.
Däremot känner jag igen ett cellfossil som de råkat få med sig.
En mikroskopisk livsform, som liknar en hel massa andra i samma grupp.
Men just denna är av typen LB 10445.
Den typen finns bara på en plats: Devidia 2 i Marrabsektorn.
Lägg in kursen dit.
Vill du prata om det?
Menar du föraningen om att jag ska dö?
Jag har inget särskilt behov av att tala om det. Har du det?
Ja. Du är väl inte oberörd av det?
Det känns faktiskt betryggande.
Jag undrar ofta över min egen dödlighet när jag ser andra åldras.
Teoretiskt sett kunde jag ha levat för alltid. Det kan verka lockande.
Men för mig är det en påminnelse om att jag är... konstgjord.
-Att det var så tufft för dig... -Tufft? I betydelsen svårt?
Att veta att du överlever alla dina vänner.
Jag hade hoppats att få nya vänner.
-Det förstås. -Och sedan överleva dem också.
-Och när du vet att det inte blir så? -Min framtid tycks mera avrundad.
Jag är inte så olik andra. Jag kan nu se fram emot döden.
-Så har jag aldrig tänkt på det. -Det gör mig också mera mänsklig.
-Jag är dödlig. -Picard här. Vi närmar oss Devidia.
Vi kan väl ta ett parti schack sen?
Det där var ett djupt samtal.
Datas huvud hittades i San Francisco.
Det har legat där i 500 år.
Det var därför vi åkte till Jorden...
Han tar det bra, bättre än jag. Nu måste jag gå till tekniken.
Cirkeln sluts...
Jag hörde om Data. Det har en traumatisk inverkan på alla.
Vi måste inte tala om det.
-Du är arg. -Jag är inte arg.
Jo, det är jag.
-Vad har jag att vara arg för? -Vi påminns ju om vår egen dödlighet.
-Jag vill inte tro på det. -Vet du hur Data definierar vänskap?
Hur var det han sa...?
"Vissa sinnesförnimmelser blir jag van vid."
"Jag saknar dessa förnimmelser när jag inte får dem."
-Vad vill du ha sagt? -Han är van vid oss och tvärtom.
Det är som om någon man älskar blir dödligt sjuk...
-Data. -Troi. Kommendörkapten.
-Får jag göra en personlig förfrågan? -Varsågod.
Folk börjar uppträda konstigt mot mig.
De avslutar sina samtal tvärt när jag kommer, precis som ni själva gjorde.
-Är det en korrekt iakttagelse? -Nej...
-Jo. -Du har rätt. Så gör man inte.
Det är bara det att vi har blivit vana vid att förnimma dig.
Jag förstår. Jag håller av er båda också.
-Vi är framme. -Inga tecken på liv?
Sensorerna avläser en ovanlig tidsstörning nere på planetens yta.
42 grader och sju minuter vid 88 grader, östra deklinationen.
Flytta oss till de koordinaterna.
Trioliska vågor finns vid samma plats.
Är det samma som på Jorden?
-De är identiska med dem i grottan. -Är de vågorna farliga för människor?
-Bara om man utsätts för dem länge. -Worf, Geordi, Troi: Vi åker dit.
Jag behöver er hjälp med att övervaka resultaten av deras undersökning.
Kan vi tala i enrum?
Jag brukar alltid följa med de här trupperna.
-Jag är medveten om det. -Då beror det på fyndet på Jorden...
Det är bäst att vara försiktig.
Det finns inga rationella anledningar.
Då får jag väl vara irrationell.
Det är möjligt att min död inte kommer att inträffa på många år än.
Låt oss hoppas det. Men allt detta började med er död.
Jag vill inte att det ska sluta så.
Tack, men man kan inte gäcka ödet.
Gäcka ödet?
Nej, kanske inte, men vi kan åtminstone försöka.
De trioliska vågorna avtar... här.
-De ökar ju längre in vi går. -Var kommer de ifrån? Underjorden?
Nej. Jag vet inte var de kommer ifrån. Anropar Enterprise.
Undersök ifall de trioliska vågorna har med tidsstörningarna att göra.
Deanna?
Det finns liv här.
Ett barn... En gammal kvinna...
Flera hundra till. De är skräckslagna.
Herregud, Will. Det är människor.
Troi säger att de är människor. De kan vara fast någonstans.
Resultatet av min tidsanalys kan vara av relevans här.
Det tycks finnas en störning i områdena som utstrålar triolit.
Det förklarar en del. Hur stor är den?
0, 004 procent.
Vi är inte synkroniserade med dem. Det gäller en bråkdel av en sekund.
-Kan så lite göra dem osynliga? -Ett år skulle ge samma effekt.
Om vår analys stämmer, är vi på samma plats, men i en annan tid.
-Hur kompenserar vi det? -Vi manipulerar tidsstörningen.
Då behöver vi ett slutet kraftfält.
Men vi har ingen fasförskjutare som är känslig nog att klara av 0,004 %.
Jo, det har vi. Den är inbyggd i mig. Jag måste ansluta mig till truppen.
Gör så, mr Data.
-Mr Data? -Jag hjälper dig med den där.
När kraftfältet är justerat, blir jag osynlig. Men ni kommer att höra mig.
Vi ska testa kommunikationen.
Min röst sänds med en fördröjning som är avpassad till tidsjusteringen.
-Kan vi tala med er? -Nej.
Kraftfältet är uppkopplat. Du kan sätta i gång.
Justerar tidsstörningen. 0,001...0,002...
...0,003...0,004...
Jag har fått visuell kontakt. Det finns livsformer här.
De tycks inte märka mig.
Jag flyttar mig tio meter för att titta närmare.
De är mellan två och tre meter långa, och silvergrå.
De har fyra lemmar, inga ögon eller öron.
De har en hålighet där människor har pannor.
De står vid någon sorts apparat.
Den är ungefär fem meter hög och avger energifragment.
Dessa sugs sedan in genom varelsernas öppningar. Föda, kanske?
Den övre delen av apparaten-
-tycks innehålla hundratals eller tusentals energifragment.
Jag förflyttar mig norrut. Jag ser inte till några människor.
Nu räcker det, Data. Kom tillbaka.
Jag har stött på en annan livsform. En orm, omgiven av ett kraftfält.
Två av de silvergrå varelserna närmar sig den.
De kopplar ur kraftfältet.
En kraftig tidsstörning inträffar...
Data!
-Här borta. -Riker, rapportera.
Han är borta.
Ursäkta...
Förlåt...
Jag letar efter två personer med en orm.
En fransman!
Kan ni hjälpa en gammal guldgrävare?
Jag föll ner i ett schakt.
-Så olyckligt. -Det är det. Whisky lindrar smärtan.
-Jag har ingen whisky att ge er. -En slant, då?
-Tyvärr har jag inga betalningsmedel. -Då sitter vi i samma båt.
Det här är min gata. Du får hitta en egen.
Det skulle jag gärna göra, men just nu söker jag information.
Börsmäklare är ursnåla. Det är ingen idé att fråga.
Unga män med kvinnligt sällskap är bra.
Han får visa henne att han är generös.
Håll dig borta från sjömän. Du får bara en smäll på käften.
Tack, men jag försöker hitta två personer med en orm.
En orm? Ni var mig en konstig prick.
Men var inte så nogräknad med varifrån ni får era pengar.
-Ni behöver läkarvård. -Nej, det är för sent för det.
Kan ni hjälpa en gammal guldgrävare?
Tack.
Gentleman Jim. Knockout i femte.
-Jag behöver en tillfällig bostad. -Sparkade frugan ut er mitt i natten?
Ni missförstår mig. Detta är inte sovkläder, och jag har ingen fruga.
-Men...? -Jag är fransman.
Alla måste ju komma någonstans ifrån. Här kostar det fyra dollar i veckan.
Jag har inga pengar, men jag kan utföra många typer av arbeten.
-Ert hotell kanske har ett jobb. -Vi är rätt nöjda med städerskan.
Kocken är hyfsad. Diskaren är jämt full, men kommer i tid. Och så jag.
Jag sköter allt annat här. Tyvärr...
Blev ni sviken av Fru Fortuna i kväll?
-lnte en straight på fem veckor. -Poker?
-Jag lägger mig. -Jag också.
-Dra åt fanders! -Ett pokerfejs utskuret i marmor.
Ursäkta... Jag skulle vilja sitta med.
-Blekansikte... -Jag gillar inte öststatsbor.
Jag är fransman.
Varsågod.
Vi spelar poker. Insatsen är 50 cent.
-Arvegods? -På sätt och vis.
-Den består av kisel, beryllium... -Guld.
Ni får tre dollar för den.
Jag antar anbudet.
-Såg ni dem? Jag fick bita ihop! -Vilka menar ni?
La Rue och Fallande Höken. De är korthajar. Först håller de igen.
Men så småningom ruinerar de sina medspelare. Speciellt såna som ni.
Vad var skälet till er muntra reaktion?
-Vad var det som var så roligt? -De trodde att de kunde lura er.
Era kläder, ert sätt att prata. Ni ser bortkommen ut. Men ni lurade dem.
-Det var inte min avsikt. -Som ni vill.
Frukost mellan sex och åtta, utcheckning klockan tolv.
Tack... Det har varit ett nöje.
Ni borde söka för den där hostan. Koleran härjar i San Francisco.
Jag har aldrig mått bättre...
Givetvis, er dricks. Tack för hjälpen.
En dollar? Om ni behöver nåt... Det kan bli ensamt. Vill ni ha sällskap?
-Jag kan presentera er för Lillian. -Nej tack. Däremot behöver jag varor.
Ni får ett bra pris.
Eller ännu bättre om ni inte frågar varifrån det kommer.
-Vad ska ni ha allt till? -Jag är uppfinnare.
Det tar ett tag att få fram det här, och det blir inte billigt.
Räcker det där? Ni kan behålla överskottet.
-Behålla växeln? -Just det.
Hjälp en gammal guldgrävare... Föll ner i ett schakt...
Guldgrävare...
Hjälp mig...
Hjälp mig lite...
Nej...
Loggbok:
En ingående sensoranalys har inte givit några spår efter Data.
Trots alla upprörda känslor, måste jag gå vidare med uppdraget.
-Jag accepterar inte att han är död. -Vi kan inte prioritera mr Data.
Vi har bevis på att utomjordingarna har gjort tidsresor till Jorden.
Tänk om de vill utplåna vår historia?
Ett gerillakrig?
Vi måste utgå ifrån att Jorden på 1800-talet är hotad.
Vad består detta hot i? Kan vi kommunicera med livsformerna?
Att göra som Data blir svårt. Vi kan skapa ett kraftfält-
-men det behövs en apparat för tidsförskjutningen.
-Kan ni bygga en? -Den blir inte lika bra som Datas.
-Bra nog? -Jag kan försöka. Men det tar tid.
Jag kan göra ett kraftfält som rymmer alla. Det svåra blir tidsjusteringen.
Ordna det.
Vi måste utgå från att Data försöker att reda ut det här på sitt håll.
Han vet säkert mer om det här, så det vore bra om vi hittade honom.
Vi får hoppas att vi gör det.
Om vi hittar Data, kan vi också dö med honom i det förflutna.
Om våra kvarlevor fanns i grottan, hade de förmultnat för länge sen.
Jag törs inte avbryta dig.
Jag hade kunnat komma upp till dig.
Då hade jag missat allt detta.
Det var länge sen jag såg en sån laboration.
Det är en tzartakisk aperitif. Den är mycket känslig.
Man måste ändra huvudingrediensens dunstningspunkt.
Temperaturen blir då-
-en halv grad under kundens egen. När vätskan träffar tungan-
-dunstar den, och då känns smaken.
Tar man fel på några få molekyler, så försvinner alltihop genast.
-Varför ville ni träffa mig? -Ni ska visst skicka ner en trupp.
Ska ni följa med?
-Ni brukar inte bry er om sånt. -Det här uppdraget är lite speciellt.
-Om ni vill säga något, så säg det. -Kommendörer brukar inte följa med.
-Det är Stjärnflottans policy. -Den här gången måste ni det.
-Varför? -Det är bara så.
-Minns ni när vi träffades? -Givetvis.
Var inte så säker på det.
Jag menar bara att om ni inte följer med på det här uppdraget...
...så kommer vi aldrig att träffas.
-Förlåt att det tog så lång tid. -lngen fara.
-Gick det bra? -Jag överansträngde mig.
-Har ni fått i gång... vad det nu är? -Här får ni.
-Vad ska ni göra med städet? -Jag behöver ett magnetfält.
-Städets järnmassa avger ett sådant. -Vad blir det när det är klart?
-Vad tror ni att det ska bli? -En motor till en automobil, kanske?
-En bra gissning. -Tror ni att det ligger pengar i dem?
-Kanske det. -Det är det fina med Amerika.
-Vad syftar ni på? -En man i pyjamas vinner på poker.
Vinsten blir en automobil och han blir miljonär. Det är Amerika.
-Ni har fått en felaktig uppfattning. -En dag kommer jag på grön kvist.
Ska ni klättra upp i ett träd?
Ett som är fullt av guld. Vänta bara.
Jag har både sålt tidningar och jobbat på fiskfabrik.
-Ni har haft en rad olika yrken. -Jag söker alltid nya typer av jobb.
Ska vi slå oss ihop och sälja er automobil?
Ni uppfinner dem och jag säljer dem. Jag kan sälja vad som helst.
-Det är nog lite för tidigt för det. -Ni kan väl tänka på saken?
Nu måste jag tillbaka.
-Jag glömde nästan. Från bageriet. -Tack så mycket, Jack.
Nej, den bjuder jag på, partner.
Vetenskapsmannen Alfred Russell Wallace har återupplivat teorin-
-att Jorden är universums centrum.
Denne framstående...
...naturfilosof...
...har fastställt att vår planet är den enda som det kan finnas liv på.
Denna värld har dessutom kommit till enbart för att tjäna människan.
-Många instämmer å det kraftigaste. -Men inte ni, tycker jag mig ana.
Era misstankar, madame Guinan, är baserade på god observationsförmåga.
Om ni tillåter, tänkte jag fortsätta att skjuta hans trovärdighet i sank.
För all del, mr Clemens.
Enligt alla geologiska beräkningar är jorden 100 miljoner år gammal.
-Kanske mer, kanske mindre. -Kanske ännu mer.
Visst, men den är ändå synnerligen gammal.
Man vet också-
-att människan bara har existerat en bråkdel av den tiden.
Visst är det märkligt att världen klarade sig så länge-
-utan några människor som fyllde upp utrymmet.
Mr Wallace påstår väl-
-att Jorden behövde tid att förbereda sig-
-för vår lysande ankomst.
Ostronet behövde säkert femton miljoner år på sig-
-att bli alldeles perfekt.
Om Jorden inte är den enda planeten, och det finns miljontals obebodda...
Just det. Då blir människan en ganska trivial skapelse, eller hur?
Vilse på den kosmiska prärien, på drift på tidens hav.
En enda bland ett oräkneligt antal.
En del säger att en diamant är en diamant, om än bland miljoner andra.
-Den glittrar lika vackert för det. -Så säger bara de-
-som tycker att människan kan liknas vid en juvel.
Men bland dessa hypotetiska människor...
...återfinns inte jag.
God dag. Jag vill tala med Guinan. Jag heter Data.
-Mr Data... Står ni under annat namn? -Nej.
-Ert namn står inte här. -Jag är en god vän.
Madame Guinan har fått många goda vänner på sistone-
-men ni står inte på gästlistan.
-Jag måste få tala med henne. -Om ni inte går, kallar jag på polis.
En utmärkt idé. Jag väntar på dem där inne.
-Ni får inte gå in dit. -Guinan!
Jag måste få tala med er. Han trodde inte på att vi var vänner.
-Känner jag er, mr...? -Data. Ja, vi reste på ett skepp.
-Jag reser så mycket. Vilket skepp? -Enterprise.
-Det är ett rymdskepp. -Vad är det för något?
Just det, mr Data! Ursäkta oss.
Vi har så mycket att ta igen. Hur mår ni?
-Vad är ni för något? -En android. En konstgjord livsform.
-Har min far skickat er? För då... -Er far har inte skickat hit mig.
Jag måste anförtro mig åt er. Jag behöver er hjälp.
På 2300-talet är vi båda ombord på ett rymdskepp.
Vi mötte en ras som hotar 1800-talets Jorden.
Jag sögs in i deras tidsvirvel.
När jag såg ert foto i tidningen, trodde jag att ni kom från framtiden.
Jag visste att er ras var gammal, men inte att ni besökt Jorden redan nu.
Att tjuvlyssna är en olämplig syssla för en gentleman.
Trots det... har jag gjort det.
Kommendörens loggbok, stjärndatum 45965,3.
Vår trupp har en apparat-
-som kan föra dem till utomjordingarnas värld.
Ställ den där.
Här slutar de trioliska vågorna.
Worf...
-När blir ni klara? -Vi är klara nu.
-Kraftfältet är uppkopplat. -Ni bör övervaka detta från bryggan.
Jag måste följa med på det här uppdraget.
-Mr Worf, återgå till bryggan. -Säkerhetschefen bör vara hos er.
Enterprises säkerhet är lika viktig.
Ja, kommendören. Anropar Enterprise.
Stråla upp mig.
Sätt i gång, mr La Forge.
Jag har modifierat tricordern så att jag kan styra tidsförskjutningen-
-om det här nu alls fungerar. Jag vill ha alla innanför fältet.
Justerar förskjutningen...0,001...
0,002...0,003...
0,004...
Varför kan de inte se oss?
Förskjutningen kan vara otillräcklig.
De här ränderna är biomagnetiska, möjligen med organiskt ursprung.
En livsform?
Nej, det finns inget liv här inne.
Jag känner något som mera liknar ett avtryck...
Ett eko av det sista livsögonblicket.
I ett människoliv. De var skräckslagna när de dog.
Herregud... De kommer med flera så att de andra kan suga i sig.
Titta vad han bär på.
FORTSÄTTNlNG FÖLJER...
Ansvarig utgivare: Ulf Rennstam